Vi är heta, heta, heta. Ni är det inte, inte, inte.
Bilköer längs hela vägen bortom Clearview.
Ni gör bäst i att hålla er borta därifrån.
Vägbygget stör trafiken på väg 90,
så där kan ni också få vänta...
Released on www.DanishBits.org
- Så... - Så?
- Igår kväll... - Ja.
- Var aningen... - Oväntat?
Ja. Definitivt oväntat.
Hur är det, raringar?
Jag är vrålhungrig.
Jag behöver mörkgröna bladgrönsaker.
Till frukost?
Dr Spivak säger att vi inte äter tillräckligt med riboflavin.
Och jag ser inga gröna bladgrönsaker här.
Hur mår vi idag?
- Bra. - Ja, bra.
Herregud! Jag hade en jävligt sjuk dröm.
Det fanns... ett hus och en liten pojke.
En storm var på väg, och det fanns stora fönster där,
vackert målade glasfönster,
och ni båda fanns med.
Ni båda fanns med, och en kille
i en läskig mask.
Den skrämde mig jättemycket.
Jag har inte haft en sådan mardröm sedan jag var liten.
Det här är 2000-talet.
Det som händer mellan oss...
bland oss... Om det gäller mer än två säger man "bland".
Jag menar... ingen behöver få panik.
Okej?
Jag borde... Jag ska säga godmorgon till Nadia.
Jag också.
Det här blir bara konstigt om ni gör det konstigt.
- Vad i helvete var det? - Ingen aning.
Hon knackade på dörren, började amma barnet
- och nu delar hon våra drömmar? - Hon såg till och med masken.
- Vad fan handlar masken om? - Det kan vara skam.
Vem skulle inte skämmas för sån skit?
Vi kanske borde berätta för Miranda vad som händer.
- Är du inte klok? - Hon kanske ser något vi inte ser.
Ska vi bara nämna det i förbigående? "Förresten,
vi har fått ett backstagepass till att drömma om seriemördare."
Hon fattar väl att något är på gång. Eller hur?
Hon kanske kan hjälpa oss hitta barnet.
- Och hindra andra från att skadas. - Eller så blir hon skadad.
Om vi berättar om drömmarna, var slutar det då?
Hon kommer att få reda på vad vi är.
Norman, jag är mitt uppe i något. Jag kan inte prata nu.
Hallå? Jävligt bra. Vad är det?
Det här drömde jag om igår.
Och det här hittade jag när jag googlade bilden.
Målade glasfönster av en Frank Bannister.
Det här är hans studio.
Zebulon, Ohio. Precis på andra sidan statsgränsen.
Kör med en gång, innan det blir för sent.
Du sa åt mig att komma till dig när jag drömde något.
Det var inbrott igår. En död, två skadade.
Tråkigt att höra.
Så jag har fullt upp med att hitta brottslingen.
Vilket gör att drömjakter hamnar längre ner på listan.
Det finns en familj någonstans som snart hamnar i
en jävligt allvarlig skitstorm!
Du kan göra något åt det, hindra det från att hända,
fånga mördarna.
Det händer inte bara mig.
- Roman drömde samma dröm. - Roman Godfrey?
Killen i Toronto som dog, Roman drömde om det med.
Och det innan? Mordet i husvagnsparken?
Det var då vi insåg att båda hade samma drömmar.
Fråga mig inte varför, jag har inga svar.
- Jag varnade dig om att hålla tyst. - Jag är ju här, eller hur?
- Jag följer med. - Du håller dig utanför.
Jag är indragen oavsett min egen vilja.
Det sista jag behöver är en synsk typ med straffregister.
- Du måste lyssna... - Vill du bli inlåst
för att du hindrar en polisutredning?
Akta dig! De här typerna menar allvar.
Vad gör du här, Olivia?
Du har inget i den här byggnaden att göra
och du måste ha tillstånd för att komma ner hit.
Och vad sysslar du med?
Du låter Pryce ta bort din makt för att den skrämmer dig?
Norman ringde. Han ville träffa mig.
Fan också. Jag sa åt honom att jag inte ville ha nån jävla familjeterapi.
Tack gode Gud att du mår bra!
Jag... saknade dig.
Kan du...?
Ja.
Säg något annat.
Roman.
Säg det igen.
Roman, du ser trött ut.
Jag kunde inte sova på grund av dig.
Nu blir allt bättre.
Hej, mamma.
Hej, älskling.
Vad hände?
Var har du varit?
Jag har mycket att berätta.
Vi vill veta allt.
Oj. Var var du igår natt?
- Jag är sen till jobbet. - Du hade sex med henne igen.
Är det omöjligt för dig att sluta tänka med kuken,
- eller vill du bara bli straffad? - Du förstår inte.
Hon lurar både dig och Roman. Hon är ute efter hans pengar.
Allt är lugnt mellan oss.
Vänta...
Jag... ville inte att någon skulle bli skadad.
- Jag bara... - Han kunde inte försvara sig.
Du gjorde vad du måste.
- Ni måste hjälpa Jason. - Det ska vi.
Du var väldigt modig. Jag är stolt över vad du gjorde för pojken.
Norman har gått. Du kan sluta spela mamma.
Jag vet att jag inte alltid har varit demonstrativ.
Säkert har det med min europeiska uppfostran att göra.
Men jag vill försöka vara en bättre mor.
Åt er båda.
- Jag vill att vi blir en familj. - Hon har inte förändrats.
- Det här är min dotter. - Du får inte ge dig på henne.
- Jag tröstar henne. - Du lurar henne!
- Du brydde dig aldrig om henne. - Ni två!
Ut.
- Hon är borta. - Shelley behöver en paus.
Jag har inte sett min syster på sju månader.
Tänk på de mentala kval som hon har utsatts för.
- På grund av Olivia... - Ni är båda giftiga.
Shelley är undernärd och uttorkad.
Hon har gamla skottsår som inte har läkt ordentligt
och det har gett henne en infektion som har slagit ut hela hennes immunförsvar.
Det är därför hennes fosforescens har försvunnit.
Hon har även ett djupt skärsår i ryggen.
Vad hon behöver, mer än läkarvård,
är känslomässig läkning.
Det innebär en fredlig miljö långt borta från onda folkmassor,
och er evigt dysfunktionella familj.
Det är jävligt stört
att du är den som är ansvarig för min systers sinnesro.
Jag har väl tagit väl hand om dina behov?
- Jag är inte lika skör som hon är. - Ingen betyder mer för mig
i världen än flickan därinne.
Då har vi åtminstone en sak gemensamt.
En sak till.
Du får inte berätta för någon att Shelley är här.
Jag är ingen idiot.
Vad gör du uppe?
- Jag mår okej. - Du behöver vila.
Pryce säger att du behöver vila.
Jag är ledsen att du kom hem till samma gamla visa med Olivia.
Hon är annorlunda.
Nej.
Hon slutade tänka på dig samma dag du försvann.
Hon får inte nästla sig in här igen.
Det utsätter dig för stor stress.
Jag gör allt jag kan för att få bort henne ur våra liv, för gott.
Ursäkta att jag är sen.
Jag vill inte ens veta vad du håller på med.
Fråga inte då.
Dubbelmord. Buffalo, New York. Julhelgen 1965.
Ett gift par fick halsarna avskurna
medan deras sexåriga dotter gömde sig i garderoben.
Det enda hon sa om mördaren
var att kvinnan hade hår som var som natten.
- Varför visar du mig det här? - Polisen säkrade
fingeravtryck från brottsplatsen.
Men inga avtryck matchade dem förrän idag.
Jag jämförde Olivias fingeravtryck med databasens innehåll,
och de länkades till mordet.
Fick du tag i Olivias fingeravtryck?
Jag ville säkra hennes oskuld. Nu går inte det.
Det här hände år 1965.
Jag kollade dem fem gånger.
En kille i Quantico kollade dem också, för att utesluta datorfel.
- Jag vet att det inte verkar stämma. - Nej, det stämmer inte.
- Hon var inte ens född då. - Jag vet inte, 60 är det nya 40.
Hon är rik. Kan hon ingå i något sorts behandlingsexperiment?
Du vet bättre än någon annan vad som pågår i Vita tornet.
Det här... vittnet...
- Lever hon än? - Hon bor i Buffalo.
Då pratar vi med henne.
- Michael Chasseur. Jag är den nye... - Jag vet vem du är.
Du vet tydligen en del om folk
som blir inblandade i olyckor som inte är olyckor.
Du har pratat med Peter.
Han berättade om en dröm ni delade.
Små barn, föräldrar, ett hus med fina fönster
och elakingar som vill folk illa.
Jag har aldrig hört talas om drömpolisen förr.
- Du hade alltså inte en sådan dröm? - Kanske.
Men när jag lägger huvudet på kudden, då är jag som död.
När jag vaknar minns jag inget alls.
En del folk har sånt som håller dem vakna om natten.
Inte jag.
Vet du något om ett inbrott?
En gammal dam dog av ett skott i bröstet.
Två andra är kritiskt sårade.
Nix.
Angriparen är mycket lik beskrivningen i efterlysningen
som Sheriff Sworn satte samman för din syster.
Min syster är död.
Det är sheriff Sworn också.
Jag har också förlorat en syster.
Jag vet hur det känns.
Man kommer inte över det.
Någonsin.
Så... drömmen som Peter berättade om, gav den dig några ledtrådar?
Kanske.
Det finns ett hus i Ohio som passar in på beskrivningen.
- Det är en lång resa. - Ja.
Akta dig för hastighetskameror.
Trafiksnuten kan vara grym.
Men brickan hjälper dig väl.
Ska du inte komma med? Jag är ny här.
Tyvärr har jag en viktig läkartid.
- Jag hoppas att det inte är allvarligt. - Tack.
Vi har båda mycket som är viktigt i den här stan.
Jag behöver inte gå in på detaljer.
- Jag hjälper gärna till. - Då ska vi samarbeta.
Vi får undersöka varför allt har gått så snett.
- En bra plan. - När då?
Vi ringer dig. Vi ringer kontoret.
- Då väntar jag på ditt samtal. - Ja.
Okej, bra.
Tre, två, ett!
Och iväg!
Julian! Framme och i mitten! Dags för din allregispruta!
Jag kan inte röra mig! Jag är död!
Du får godis.
Kom igen, kompis. Sätt fart.
Mitt genombrott gällande fosterinkubation utanför livmodern
baserades kring en artificiell navelven
som transporterade atmosfäriskt syre samt en fluorkarbonblandning
genom ductus venosus till nedre hålvenen
för bibehållen lungfunktion och ett vätsketryck som...
Vill du visa mig något?
Jag tänkte visa upp det vid Ectogenesis-konventet
i Stockholm nästa vecka, men nu finns det ett viktigare syfte.
Shelley, det här är ditt nya jag.
Hennes hjärnvävnad är outvecklad.
Jag kan överföra din hjärnas nervnätverk till den,
och ladda upp ditt medvetande där.
Du kommer äntligen att få en normal mänsklig form.
- Är det här min kropp? - Ja.
Jag...
trodde att det skulle vara goda nyheter.
Ett tjusigt ställe.
Det måste vara kul att leka mamma, pappa, barn här.
Ja. Det är min onda plan.
Jag ska bli hemmafru och ta över världen, en gryta i taget.
Jag trodde att du bara var ute efter pengar, men du är väl en tjej
som alltid måste ha all uppmärksamhet, oavsett hur många killar det gäller.
Varför har du med det att göra?
Som jag sa tidigare så vägrar jag se på då du krossar min kusins hjärta
i en miljon bitar för att du gillar trekant.
Försvinn. Stick! Adjö!
Hit med händerna!
Dina handflator. Visa mig. Nu.
Herregud! Vad i helvete var det?
Du måste härifrån. Nu.
- Vad? - Du kände det, den mörka energin.
- Du är i fara. - Nej. Den enda mörka energin här är du.
Du kommer hit och snackar dynga,
greppar tag i mig med kalla, fuktiga händer och skrämmer mig.
Om du inte vill tro på mig, lita på dina egna känslor.
Det här är ett farligt ställe och du måste härifrån, Miranda.
Jag menar allvar. Stick.
Du är överdramatisk, Roman.
En faktura från en flyttfirma?
Du skickar dem till min stuga för att kasta ut mig?
Din stuga?
Tekniskt sett så tillhör allt på markerna mig...
Tekniskt sett kan jag inte bli utkastad från ett sjukhus, och det är det här,
om jag inte blir utskriven av en läkare.
Jag ska se till att Pryce skriver under.
ONKOLOGI
Kan vi sluta med det här eviga revirpissandet?
Vare sig du tror på mig eller inte, så har jag sett över mitt liv
och insett att jag måste gottgöra för... så mycket av det som jag har gjort,
och även det som jag inte gjorde, vilket...
kunde ha gjort ditt och Shelleys liv lyckligare.
Lyckligare?
Jag ska forslas in dit för att få nålar instuckna i ögonen.
Det är mycket mer lockande
än att lyssna på dig och dina lögner.
Gör inte det här mot dig själv.
Du kan knappast sabba Shelley mer.
Men du försöker fortfarande.
Och du kommer till mitt hem,
när jag har sagt åt dig att hålla dig undan från min familj?
Du och din familj kommer inte att klara er utan mig.
Ni behöver mig för att visa er vägen.
Om en behandling till är jag människa.
Din raka motsats.
När min dotter är tillräckligt gammal ska hon också behandlas.
Nej, det får du inte göra! Stympa mitt barnbarn?
Roman, det vore grymt. Det kan döda henne!
Jag ska göra allt för att få bort ditt blod ur hennes ådror.
Hon blir som jag. Som JR.
Vek? Obeslutsam? Självmordsbenägen?
Han valde att skjuta sig i skallen istället för att vara gift med dig.
Vad säger det dig?
Det var ditt fel att jag aldrig lärde känna min far.
JR är inte din far.
Vad?
Han var inte man nog.
Jag vet att du alltid har sett honom som geniet bakom Godfrey Industries,
för det är företagets bild utåt. Jag ville inte förstöra din fantasi.
JR: s geniala läggning var att han kunde se andras begåvning.
Han träffade en fantastisk läkarstudent en sommar i Greenwich Village
i ett badhus, och en ännu mer fantastisk kvinna på en Londonteater.
Pryce och jag gjorde företaget till vad det är idag.
Inget skulle existera utan mig.
JR kunde inte ha skapat det här,
och han kunde inte ge mig barn.
Det innebär att Letha...
Hur känns det att vara människa?
Vad fick du reda på?
- Att jag har blivit lurad. - Vad?
Hittade du inte Bannisters studio?
Visst, jag hittade den. Den var övergiven, med sönderslagna fönster.
Då var det ett misstag. Det måste ha varit fel hus.
Eller så ville du att jag jagade spöken så att jag var utom räckhåll.
Varför skulle... Jag ville åka med dig till Ohio!
Jag vet inte vad du håller på med.
Men du måste vara ärlig mot mig.
Annars vet Jesus redan att han inte kan hjälpa dig.
Fan också.
Skälet till att din man har bråttom någonstans
är att din man har en fru någonstans.
Vi hörs.
Hon kan knappt tugga sin mat.
Men hon hör bra. Hon grymtar till när man frågar något.
Men jag vet inte hur hjälpsam hon kan vara.
- Hur länge har hon varit sådan? - Hela tiden jag har känt henne.
Du har besök, raring.
Det har gått utför sedan hennes senaste stroke.
- Det här går fort. - Ja, det vill ni nog.
Någon behöver en ny blöja.
Om jag någonsin blir sådan, skjut mig här.
Hej, Donna.
Jag heter dr Godfrey, och det här är Leticia.
De här är till dig.
Vi vill ställa några frågor om vad du såg
den kväll då dina föräldrar mördades.
Jag vet att du inte vill tänka på det, men...
Vi behöver hjälp med att hitta de ansvariga.
Till och med efter alla dessa år.
Minns du att du berättade för polisen att du såg vem som gjorde det?
Du var en liten flicka då, men du berättade för dem
att det var en kvinna du såg.
Ser du kvinnan på det här fotot?
Donna?
Donna, vilken av dem är det?
- Det är okej. - Donna.
Donna, det är okej.
Vad i helvete? Nu får ni nog gå.
Då går vi. Jag ber om ursäkt. Förlåt.
Kom... tillbaka!
Herre Jesus!
Vi måste gå till sheriffen med det här.
En spökhistoria från 50 år sedan skriven i skit av en mentalpatient?
Det innebär väl inte att Olivia är skyldig?
- Nej, men det kan rentvå dig. - Nu förstår jag inte.
Säg att Marie hittas död.
Jag är ledsen, men det kan vara så.
Det är en mordhistoria, det finns inga andra misstänkta. Du blir den första.
- Kom igen nu. - I nittioåtta procent av alla fall
är det mannen, ex-mannen eller pojkvännen som var mördaren.
Men i det här fallet är det inte sant.
Sanning har ingenting med en jury att göra.
Hur galet det än låter så kan en mörkhårig, blodtörstig, tidsopåverkad
ragata skapa så mycket tvivel att åtminstone en jurymedlem tror henne.
- Nej. - Norman, du är min klient.
- Jag försöker skydda dig... - Nej, sa jag. Jag vägrar.
Som detektiv med statlig licens
har jag ett ansvar att delge all information
som berör ett brott, vare sig det sker med din tillåtelse eller inte.
- Jag vill inte hamna på din dåliga sida. - Jag har ingen sådan.
Jag är bara dominikan.
Shelley!
Vad gör du?
Hemlock Grove är fridfullt...
på avstånd.
Gå bort från kanten. Det är farligt.
Nej. Det hjälper inte.
Vad?
Jag skulle inte ha kommit tillbaka.
Alla skulle må bättre då.
Det är inte sant. Vet du inte hur mycket glädje du för med dig?
Du lever.
Mot alla odds.
Och du är hos personer som älskar dig.
Jag försätter alla i fara.
Ni kommer att hamna i svårigheter.
Du behöver inte oroa dig för någon. Alla klarar sig.
Och du kommer att vara säker... i din nya kropp.
Jag har tagit hand om allt.
Ingen kommer att veta det, om du inte vill berätta.
En ny kropp.
Jag kan inte göra det.
Varför inte?
Flickan är en person.
- Hon har en själ. - Varför tror du det?
Vi pratade.
- Det är omöjligt. - Inte med ord.
Jag vet hur man talar utan ord.
Alla tror att jag är en mördare.
Det här skulle göra mig till en.
Innan du bestämmer dig,
får jag visa dig någonting?
Vad kallas en abborre utan ben?
En "aorre".
Det där är glädje.
Nu provar vi något annat.
Hur kändes det när du jagades?
Det där är fruktan.
Du träffade en vän. Jason. Vad tyckte du om hans pappa?
Det där är ilska.
Han sitter nog i fängelse nu.
Nu provar vi igen... med henne.
Jag vill att du känner samma känslor igen.
Den här gången kommer din reservkropp att ta över ditt beteende.
Tänk på något som gör dig glad.
Tänk på något som gör dig rädd.
Tänk på något som gör dig arg.
Ser du? Ingenting.
Det är bara neuromuskulär respons, utan känslor eller mening.
Som en maskin.
Shelley har en själ. Inte den här vävnadsstrukturen,
hur väl sammansatt den än är.
Vi skulle överföra dig, Shelley, in i ett tomt skal.
Ger det dig större klarhet gällande vad du har funderat på?
Om du vill kan vi börja med uppladdningen redan imorgon.
Du kan väl vila lite, så förbereder jag överföringen?
Har du sett en drömbok tidigare?
När vi drömmer, då får vi meddelanden från det okända.
Och bilderna i drömmarna hänger ihop med vissa nummer.
- Varför det? - Så är det bara.
Säg att jag drömde om kaniner igår.
Då slår jag upp "kanin" och numret som står där
är... 39.
Så 39 vore mitt turnummer om jag ville spela på lotto.
Eftersom det dök upp i ett meddelande från det okända?
Just det. Så vad drömde du om igår natt?
- Jag? - Ja, du berättade ju om
- drömmen du hade. - Just det.
Jag hörde på radio att det är en stor lottodragning ikväll.
Med en enorm jackpot. Det kan vara din turdag.
Så... du nämnde en pojke?
- I en gunga. - En gunga! Toppen!
Toppen...
Något annat? Ingen detalj är för liten.
Han sa något om att vara het.
Men han hade bara en t-tröja på sig.
Med en röd djävul på.
En eldgaffel, horn.
- Och en storm var på väg. - Bra. Något annat?
- Det här är dumt. - Det finns inget dumt
med en miljondollarvinst.
Först kom Destiny hit och hade visioner.
- Vad? - Och nu tjatar du på mig
- om turkaniner... - Jag bara...
Något är i görningen, och jag vill veta vad.
Vad händer?
Det vill du inte veta.
Skickade du den jävla sheriffen på mig?
Han ska hjälpa oss.
Det finns i drömmarna. Det måste finnas i drömmarna.
Pojken i Mirandas version,
i en tröja med en djävul på,
han sa något om att han var het.
Barnet kanske tillber Satan i helvetet.
Eller spelar baseboll. "Vårt lag är hett. Ert lag är kört.
Vi är heta, heta, heta. Ni är det inte, inte, inte."
Det är lagramsan för Hemlock Diablos, eller hur?
Maskoten är en djävul med eldgaffel.
Han är med i knatteligans lag.
Familjen finns i Hemlock Grove.
Betyder det här att du är redo för en hand som tvättar den andra?
Jag gick omkring på ägorna i eftermiddags.
Bokträden är så vackra på vintern.
Vita, nakna.
Min son försöker förvisa mig.
- Män och deras extrema handlingar. - Han har ingen aning om vad han gör.
Och den lilla flickan?
Vilken flicka?
För några månader sen fick jag okänd navelsträngsvävnad för stamcellsskörd.
Den unga modern dog
och i mina tester fanns mitokondrie-DNA
som var likadant som hos en av våra patienter.
Du.
Var lugn. Vi kvinnor får hålla samman, eller hur?
Ja. Dessa behandlingar... När han är klar
tänker han utsätta mitt barnbarn för samma sak.
Han har bara en behandling kvar.
Går det att sabotera?
Och hindra honom från att förstöra sin framtid?
Det finns bara två möjligheter.
Hans ämnesomsättning återgår till en normal människas,
eller, med en falsk sammansättning...
Ingreppet är extremt farligt.
Komplikationer vore inte en överraskning för dr Pryce.
Jag förstår nog inte vad du säger.
Livet är skört, mrs Godfrey.
Du skyddar barnet, blir dess fostermor.
Allting, Vita tornet, de vita bokträden... allt blir åter ditt.
Och vad vill du ha?
Ge mig labbet.
Pryce får arbeta för mig.
Jag ska inte låta ditt släkte förstöra sig själva.
"1930. Den äldsta kyrkan i trakten renoveras.
Målat glas. Den ansvarige hantverkaren var Frank Bannister."
- Jesus. - Exakt.
Prästgården.
Jag tror på det här med lotteriet!
Ska vi inte köpa en lott åt dig?
Ljuger alla killar?
Jag trodde att de här två var annorlunda.
- Det var en ordentlig historia. - Ja, sannerligen.
Hur hänger det här ihop med Marie Godfrey-fallet?
- Det gör det inte. - Ursäkta mig?
Ingen kommer med några anklagelser.
Vi vill bara ge dig information som mr Godfrey
fick reda på och som kan vara viktigt för utredningen.
Det hörs att du har arbetat mer än några timmar
för brottsmålsadvokater.
Förlåt att vi har slösat med er tid.
Ni minns nog att min syster arbetade för Vilt- och fiskeministeriet.
Det var hennes dagjobb. Clementines intresse och fokus
var att spåra och följa fenomen som saknar förklaring.
Du tror väl inte på rotvälska från en galen
- gammal kvinna som... - Snälla. Sitt ner.
Har ni hört talas om upirer?
Där är kyrkan.
Där.
Herregud. Precis som i drömmen.
Vad säger vi?
Kan jag hjälpa er?
Hallå där! Vad gör ni?
- Emilio! - Hjälp!
Hallå! Emilio! Hallå!
Mamma!
Herregud! Han är allergisk!
Hjälp mig! Det är bin i mitt rum!
- Hjälp! - Få ut honom!
- Blev han stucken? - Få ut honom härifrån!
Få dem att sluta! De är bakom mig! Skynda!
Peter!
Okej, skynda!
- Öppna dörren. - Ge honom till mig!
Peter!
Peter! Gör inte det här ensam!
Älskling, var har du hållit hus?
Jag har haft en hemsk dag. Jag har ringt dig, försökt nå dig.
Är något fel?
Du har växt upp så snabbt.
Ett samarbete mellan mina fantastiska insatser
och din ande.
Det är dags för dig att komma ut i världen.
Är du redo?
Min stolthet, min glädje, min kära skapelse.
Du skulle göra mig till den viktigaste vetenskapsmannen sedan Darwin.
Men det finns någon som jag är tack skyldig.
Och vars liv antagligen är viktigare än en stor publiks beundran.
Därför måste jag säga adjö.
"Om av mig du äskar välsignelse...
knäböjer jag och beder om din förlåtelse.
Så leva vi, bedja
och sjunga och berätta sagor.
Och le åt gyllne fjärilar."
Ripped and synced by DBRETAiL